Olmo!
Gyere ide!
Ez lenne a szocializmus?
A gazdagok izzadnak, a szegények meg egy fa alatt üldögélnek
henyerészve? Túl jó, hogy igaz legyen.
- Szerencsés vagy, Olmo D'Alcň. - Miért?
Miért?
73 évembe került, hogy dolgozni lássam a gazdákat.
Tessék, fejezd be ezt a vakond csapdát.
Olmo.
Hozz pár levelet, legyezz egy kicsit, jó?
Az idő nemsokára megfordul.
- Megtanítasz csapdákat építeni? - Fogd be, vagy felébreszted a papám.
Hogy tud aludni nyitott szemmel?
Sok mindenhez ért. Egyszer látta Garibaldit!
Óvatosan, ha rajtakapnak, hogy együtt vagyunk el fognak verni.
Nem fognak. Tudják, hogy én is szocialista vagyok.
Gyere nézd meg! Most olyan, mint a tied!
- Mit csináltál? - Meghúztam.
Hazudsz! Ezt te csináltad?
- Megtanítalak valamire. - Én már tudom. Én is szocialista vagyok.
Mi az a porfelhő?
- Azok Bassa gyermekei. - Hová mennek?
- Velünk jönnek Genovába. - Hagymát dugványozni?
Nem, 3 hónap sztrájkolás után küldték ide őket.
Semmi ételük sem maradt, ezért a Vöröskereszt felkészített egy vonatot
Genovába. Éljenek soká Bassa gyermekei!
- Mit fogsz nekik mondani? - Várj, had gondoljam meg alaposan.
A reformisták 10 fillérrel többet akarnak adni óránként.
Igazán?
Tíz fillérrel több óránként, szorozva 18 munkaórával
az úgy egy millió meg egy fél!
- Menj le a csatornába! - Vigyázz, széttöröd a nyakam béklyóit.
A forradalmárok azt mondják a földet azoknak kell adni, akik megmunkálják
és, hogy nem kellenek szolgák vagy gazdák. Érted?
Igen, én tanultam ÓLÁSZT!
Olaszt!
- Én is olvastam a SZŐTÁRBAN. - Szótárban!
- Döntöttem! - Mit?
Azt fogom mondani: éljen a forradalom!
Éljenek a forradalmárok! Éljen az általános sztrájk!
Éljen!
Sandrone, nézd ki jön erre. Egy tábornok.
És most mit csináljunk?
- Tanítsuk móresre. Dühítsük fel a csicskásokat. - Igen!
Nézzük milyen fából faragták őket.
Mi van itt? Megvagytok! Most börtönbe viszünk titeket!
- Elég volt! - Kifelé onnan!
Tünés!
Gyerünk gyerekek!
Nem szégyenlitek magatokat gyerekekre haragudni?
Elhagyni az utcát!
Mind erkölcstelenek vagytok! Takarodjatok haza!
Olmo!
Olmo, a tarisznyád!
Olmo! Olmo!
Nem vagyok gyáva Olmo. Én nem vagyok gyáva.
Az ott az én házam!
Nézzétek! Nézzétek!
Nézzétek meg őket! Ők Olaszország! Dezertőrök, árulók!
Olyanok, mint a bűnözők!
Ki kell végezni őket!
Tura! Tura!
Olmo, téged is elfogtak? Mindannyiunkat meg fognak ölni!
Legyen átkozott a király! A pokolba mindenkivel!
Olmo! Olmo!
Regina, menj el.
Menj! És cserélj ruhát, a háborúnak vége!
- Igenis, Főhadnagy úr! - Csukd be az ajtót!
Te vén róka!
Te csirkefogó!
Celso!
Armida!
Nem tudom mi bajom lehet, apám,
de tudom, addig nem nyugszik a lelkem, míg meg nem találom a három szerelem narancsot.
Engedj, had keressem meg őket. A király azt mondta, csak egy szeszély volt,
de mindig olyan komolynak látni őt..."
És aztán? Olvasd tovább!
Anita, miért hagytad abba az olvasást?
- Te biztos Olmo vagy. - Az vagyok.
És te?
Anita. Anita Furlan.
Velencei?
- Veronai. - Verona?
Egyszer táboroztunk Veronában. Menekült vagy?
Igen.
Elvesztettem a családom.
Most menj.
Nehéz lehet.
- Anita, mi lesz a mese vége? - Folytasd!
- Kérlek! - Jól van.
Ví-gyázz!
- Igenis! - Pihenj!
Agyalágyult! Nem ismered fel a barátaidat? Én vagyok te ostoba!
Főhadnagy, majd én lefokozlak!
A háborúnak vége, most már senki sem parancsolhat nekünk.
Most már tetszel nekem!
Komolyan? Akkor csókolj meg, én hősöm!
Senki sem foglalkozott a selyemhernyóiddal.
Itt most csak egerek vannak.
Mint a lövészárkokban.
Emlékszel, mikor láttuk innét a várost, de senki sem akart hinni nekünk?
Olyan közelinek tűnt!
A háborút is láttad innét?
Ház gazdája, nyugodj békében.
Pokolba veled, az apáddal, anyáddal, és így tovább. Ámen.
Olmo, tedd vissza. Az nem a miénk.
Nem úgy volt, hogy fele-fele?
Olmo, míg távol voltál sok minden megváltozott.
Mindig is a fele termés volt a fizetségünk.
A Gazdának gépeket kellett bérelnie és új napszámosokat felvenni.
- És akkor? - Rossz évünk volt.
Éljen a mi hősünk!
Még a fél termés is lopás lenne, mert mi vagyunk azok akik dolgozunk!
Még felezni sem akar?
Tudod miért kellett annyi napszámost fogadnom?
Mert mind elmentetek meghalni a háborúba,
- mint a bolondok. - Apa, nincs jogod ilyet mondani!
Fogd be és játssz ólomkatonákkal, ha akarsz.
Tudod te mennyibe került nekem, hogy itthon tartsalak?
Mennyibe?
- Többet, mint amennyit érsz. - Én is menni akartam, de te megállítottál!
Persze...
Az egy szép kard.
Valóban az.
És éles is, nagyon éles.
Nézd, papa!
Gratulálok, Főhadnagy.
Csak ennyire vagy képes?
Mikor annyi idős voltam, mint te, 4-kor keltem, hogy ellenőrizzem az istállókat.
Ezt ne felejtsétek el!
Nekem kellett legelőször kelni cséplésekkor,
és én mehettem utoljára aludni. Próbáld csak megcáfolni!
Cáfold csak meg, ha tudod!
- Te olyan jó vagy, unokabátyuskám. - Köszönöm, tudok ennél jobbat is.
...hogy bővítsem a gazdaságot. Ezek többé már nem értékek!
Tisztesség, ájtatosság az Egyház felé, a föld szeretete,
valaki családjához való hűség és a bankokba vetett hit!
Nyugodj meg kérlek.
És tisztelet! Tisztelet! Tisztelet! Tisztelet!
Amire a gazda célzott az az, hogy nem maradt itt senki aki dolgozzon,
így új gépeket kellett bérelnie
amikért gabonával fizetett, amivel titeket is fizetni szokott.
Gépek, amik megkönnyítik az életet. Változást hoznak,
haladást jelentenek.
Nagyszerűek.
Nem értesz egyet?
Nehéz, nem igaz?
Hé, mit csinálsz?
Hagyd abba!
Hagyd abba! A Hadsereg semmit sem tanított neked?
- Ki ez? - Attila Melanchini, az apám új földművese.
Én is katona vagyok, mint te.
Hallottad a gazdát.
Mindent odaadott neked, amit csak tudott.
Mostantól együtt fogunk dolgozni. Mellékesen, én megértelek.
Ne, Olmo! Olmo!
Elég.
Asszonyok, hallottátok a gazdát?
A mi férfijaink hibája, mert elmentek meghalni a háborúba.
A napszámosok hibája is, mert dolgoznak,
és fizetséget is akarnak érte.
A mi hibánk, mert éhesek leszünk és elkapjuk a pellagrát!
És az is a mi hibánk, hogyha háromból két gyerekünk meghal!
A gazda nem fog tönkremenni
ha kicsit többet veszünk a gabonánkból és a többit ott hagyjuk neki.
Gyertek, szolgáljátok ki magatokat.
- Túl jól beszélsz, hogy paraszt legyél. - Tanárnő vagyok.
Te vagy az első művelt barátnőm, az összes közül.
Bocsásson meg, tanárnő.
Befejezte már a tanóráját?
Itt jön a kakas! Ezt csipegesd!
Csíp csíp csíp!
Elég! Hagyjátok abba!
Jól van akkor.
Mi történt? Hová mentek?
Hogy megünnepeljük Szent Martin napját. November tizenegyedike van.
Kidobtak minket az utcára.
A földművesek örökké kihasználnak minket!
A szerződésünk lejárta előtt kilakoltattak minket.
- Bent vagyunk a Szövetségben. - A szüretnek vége.
A gazda valami gyalázatos dologra kért...
Most már a feleségeinket is akarják.
A gyávák...
Oreste, te makacs szamár, menj innét, ez hasztalan!
A szerződésem egy év múlva jár le. Még a hadsereg sem fog rábírni, hogy elmenjek.
Oreste! Oreste!
Oreste!
Menjetek el!
Jönnek majd azok a lovas ördögök és mindent elvisznek!
Még a Pápa sem! Még Jézus Krisztus sem vesz rá, hogy elmenjek!
Itt éltem 40 évig! Dühös vagyok!
(NÉPNYELVEN BESZÉL)
Elmegyek Rómába és alsógatyában fogok tiltakozni!
- Tünés innét, gyávák! - Takarodjatok, koptassátok a földet!
Tanuljátok meg mi is az!
Épp ideje volt már, hogy megérkezzenek! Majd ők adnak a marháknak.
Igen ez jó!
Mindjárt elmegyek!
Mindjárt elmegyek tőled!
Elmész... Még egy elefánttól sem mennél el.
Egy igazi férfira vágyom!
A törvény nevében, el attól a háztól.
Hogy a gyerekeim egy híd alatt aludjanak?
Börtönben fognak aludni, ha nem hordjátok el magatokat.
Miért nem a gazdákat tartóztatja le, akik nem veszik figyelembe a szerződéseinket?
- A törvény nevében... - Melyik törvény?
A törvény a mi oldalunkon áll, mert a szerződéseink csak jövőre járnak le.
A gazdák el akarnak lopni egy munkaévet tőlünk!
Elküldenek minket! Gyertek le, rátok is szükségünk van!
Gyertek asszonyok, vagy ez lesz az utolsó Szent Martin nap, amit megünnepelhetünk!
A törvény mindig a gazdák oldalán áll!
Mindig őket védi!
Ne menjetek el! Szálljatok le! Tartsatok velünk!
Ne engedjük át őket!
Álljatok meg! Ki akarják lakoltatni Orestét!
- Segítsünk neki! - Vegyük körbe a házát!
Szálljatok le a kocsikról!
Őrjárat balra fordulj!
Őrjárat, állj!
A királyi őrség majd örökre az eszükbe vési ezt az ünnepnapot.
Kardot ránts!
- Gyertek velem, hozzunk pár karót! - A karókat, gyorsan!
Mindannyian együtt!
# Mi nők vagyunk, mi nem félünk!
# Mert szeretjük gyermekeinket, mert szeretjük gyermekeinket.
# Mi nők vagyunk, mi nem félünk,
# Mert szeretjük gyermekeinket, megvédjük majd a Szövetséget!
# Ollé, ollá, a Szövetség nőni fog
# együtt velünk szocialistákkal, együtt velünk szocialistákkal.
# Ollé, ollá, a Szövetség nőni fog
# A szocialisták csak szabadságra vágynak.
# Nem vagyunk szabadok, mert nem egyesülünk... #
Mindannyiónkat meg kell ölnötök, hogy itt átmehessetek!
# Még ha nők is vagyunk, mi nem félünk.
# Mert mi vagyunk a szájunk, mert nekünk is van szájunk.
# Még ha nők is vagyunk, mi nem félünk... #
Jól van fiúk, mutassátok meg nekik, hogy senki sem érhet a birtokunkhoz!
A birtok sérthetetlen!
Roham állj!
Szakasz, visszavonulás!
(NÉPNYELVEN ÉNEKELNEK)
Milyen kínos! Szégyen-gyalázat!
Hát így védtek meg minket!
Egy csomó eltartott gyáva alak! Naplopók!
Ki foglak rúgni titeket! Bűnözők! Tolvajok! Bolsevisták!
Egymagad akarsz háborút vívni?
(NÉPNYELVEN ÉNEKELNEK)
- Mindenem rendetlen! - Mindenki itt van, és találkozni akarnak veled.
Mire vársz még? Ez jó lehetőség neked.
Azt mondod tegyünk úgy, mint Rivaroloban, de ott valakit megöltek,
és most a vörösöknek megvan a saját mártírjuk
és akár még emlékművet is állítanak majd neki. Ezért én azt mondom...
Marhaságokat beszélsz, Pioppi! Te túl jólelkű vagy.
Rivaroloban elkövettek egy hibát:
Csak egyet öltek meg.
A kutyám nem fog rám figyelni, ha megütöm egyszer vagy kétszer,
de ha odacsapok tízszer, majd megtanulja!
Szólhatok?
Mindannyiunkat ebben a templomban kereszteltek,
és bérmáltak.
És mind itt is házasodtunk,
és koporsóban is ebbe a templomba fogunk belépni; egyszer.
Remélem minél később.
Mind tudjátok, mi az a keresztes hadjárat.
Nem igaz?
Fiatalúr, ez téged is érdekelhetne.
Te kényszerítettél, hogy eljöjjek. Miért nem hagysz békén?
Az Egyház,
még az Egyház is
erőszakot alkalmazott, ha kellett.
Végül is, kik ezek a bolsevisták?
Fél-ázsiaiak, azok.
Mint a szaracénok.
pusztító mongolok,
akik mindannyiunkat megölnek majd előbb vagy utóbb!
És azt is elveszik majd ami a miénk!
Vagy tévednék?
Tévedek, Pioppi?
Ez mind csak felesleges duma! Mindet meg kell ölnünk!
Nem akarunk erőszakot, vagy bosszút. Mi rendet akarunk.
Mi vagyunk az új keresztesek.
Bátorítanunk kell a fiatalokat.
Csak egy jelre várnak tőlünk.
Adjuk hát meg nekik azt a jelet.
Gyerünk! Menj már!
Egyszer már megmentettük az országunkat.
A lövészárkokban voltunk, míg ma itt vagyunk.
Ez elég tisztességes, az új vállalkozásokhoz pénz kell.
Összetartás! Olaszországnak ösztönzés kell.
Még egy fattyú gyerek sem csinált volna ilyet.
A városban is sok a tennivaló.
Képzeld csak el az apám arckifejezését, ha meglátott veled.
Az apád... "Tisztelet! Tisztelet! Tisztelet!"
Ő csak egy tolvaj, aki tiszteletre vágyik, mint az összes gazda.
Ha én leszek a gazda sokkal rosszabb leszek, mint ő.
És én majd megöllek!
Találkoznod kéne Ottavio nagybácsimmal. Tetszene neked, ő is olyan, mint mi.
Ismerem ezt a muzsikát! Tudom mi ez!
Montanaro! Én vagyok, D'Alcň! Emlékszel rám?
A kopasz! A kis fattyú, had nézzelek meg!
Mennyi polentát ettünk mi együtt!
Olmo!
Várj meg,
mindjárt jövök.
- Segítsünk ennek a lánynak. - Ne törődjék velem...
Emlékszel Montanarora? Mindjárt visszajövök!
- Ikrek vagyunk, tudod... - Csak ugratni akarsz.
Ez az igazság! Mi mindent megosztunk.
Ami az övé az enyém is, és ami az enyém azaz enyém is.
- Szia Elide. - Szia.
- Üdvözlöm asszonyom. - Üdvözlöm a tisztelt urakat.
- Nicoletta, hová mész? - Le megyek.
- Teljes körű szolgálat. - Köszönöm.
Házi készítésű rozsólis! Évek óta nem ittam ilyet.
- Kér egy kicsit? - Persze, de fizetek érte.
Jó sokat akarok fizetni érte.
Ez a pénz is a tiéd. Mindig jól fizetek.
És ez is.
- Menj a pokolba, te meg a pénzed! - Miért? Hisz örül.
- Igyál velünk. - Nem lehet, beteg leszek tőle.
Ha nem akarsz inni, akkor vetkőzz le.
- Látod? Tudtam, hogy ő egy kurva. - Nem az, csak pénzre van szüksége.
Ha nem lenne kurva, nem fogadta volna el a pénzem.
A pénzed csinál kurvát belőle.
Bárhogy is, teljesen kifosztott.
Nem vetkőztök le ti is?
- Te mész elsőnek. - Én majd utánad megyek.
- Ragaszkodom hozzá! - Nem, te fizettél, te jössz.
- Fázom. - Reszketek.
Te idősebb vagy!
- Ki menjen először? - Mindkettőtök.
- Mindketten? - Igen, így gyorsabb lesz.
Tudod, én is ráfeküdtem a sínekre.
- Micsoda? - Emlékszel a Vöröskeresztes vonatra?
Aznap én is a sínek közé feküdtem és fölöttem mentél át.
Ki kezdi?
A barátod egy kissé... Talán te jobb vagy, mint én.
Van barátnőd?
- Mit akarsz? - A bájos kis Anitára gondoltam.
- Anitát hagyd békén! - Ő a te barátnőd?
- Igyál egy kicsit. - Nem köszönöm, furán érzem magam tőle.
Az jó, jobban fogunk szórakozni.
Jó kislány.
- El fogod venni? - Már a feleségem.
De nem házasodtunk össze, ő a társam.
Nincsenek esküvők, ők bolsevisták. Szabad szerelem, érted?
Elfáradt a kezed?
Tudod mit jelent a szabad szerelem nem?
- Ne kérdezz tőlem nehéz kérdéseket. - Válaszolj!
Ne nyúlj hozzá!
- Nem tudok semmit, nem vagyok tanult. - Most viccelsz velem, kis kurvám?
Tudod te mit jelent a szabad szerelem.
Megszégyenítettetek.
Kérlek, menjetek el.
Kérlek menjetek.
Kérlek.
Menjetek el!
Istenem!
- Epilepsziás! - Mi?
Gyerünk! Menjünk innen!
Keress valakit!
Asszonyom!
Ne remegj így, nyugalom!
Kérlek, elég most már.
- Nem csináltunk semmit. - Hagyjad, had csinálja.
Hisz tudod, hogy nem szabadna innod...
- Hívjak orvost? - Nem használ.
Csak várni tudunk.
Alfredo!
Ottavio nagybácsi!
Én vagyok, Alfredo!
Van itt valaki?
- Hello? - Ki az?
- Hello. Bocsánat, ha zavarok... - Ottavio nincs itthon.
- Akkor majd visszajövök egy kicsit később. - Van egy cigarettád?
- Nem. Nem dohányzom. - Örvendetes.
- Te ki vagy? - Ada vagyok és szükségem van egy cigire.
Én Alfredo vagyok és szükségem van a nagybátyámra.
- Egy szivart? - Megmentőm!
Szót sem érdemel...
- Ottavio nagybácsi. - Mi szél hozott ide?
Rossz napom volt.
Szórakozni jöttem a városba, és egy epilepsziás lányt találtam.
Láttál már valaha egyet?
- Megfürödhetnék itt? - Természetesen.
Gyere ide.
Tedd le oda.
Az egész reggelem az aukciókon töltöttem.
Fárasztó a szépséget keresni.
Jaj te szegény, dolgozol, mint egy rabszolga...
Vess rá egy pillantást. Gyönyörű, de persze senkinek sem tetszett.
Egy német festő csinálta. Én fedeztem fel őt.
- Véleményed szerint mit csinál? - Alszik a háttérben.
- Nem, halott. - Szerintem meg alszik.
Halott.
- Nézd meg a kezét. - Olyan, mintha halott lenne, de alszik.
- Szerelembe estem. - Megint?
Igen, de most komolyan.
- Had találgassak: Itala? - Bugatti.
- Sedan? - Torpedo.
De az én szerelmem reménytelen. Túl drága.
- Torpedo? Holnap veszek egyet. - Tudsz vezetni?
Persze... azaz nem... de könnyű megtanulni.
Az unokaöcséd egy hazudozó.
Nagyon jó, ne kíméld!
Had költsön csak a fösvény fivérem egy rakás pénzt!
- Hogy van az anyád? - Mindig csak festeget.
"Bassa ködös síkságai".
A földek, amiket elvesztettem.
Ottavio, kölcsönkérhetem a kocsid?
- Hazaviszem a kisbabát. - A kisbaba készen áll!
"Brumm, vroommm, első, második, harmadik. hallgasd a merész sebességváltót!"
A negyedik rideg, szürke és bürokratikus.
Tetszik?
Szép. Egy kicsit modern, talán.
Modern? Műveletlen, ez egy futurista vers.
Olvasd a másikat.
"Amit aznap éjjel adtál nekem, cigánylány, az hiányozni fog:
a hamis tanúd mosolyát és egy csókot".
Ez tetszik!
Tényleg tetszik, kár, hogy ilyen rövid.
- Ez benne a szép. - Mit csinálsz?
- Mindketten olvastuk őket, elrontottuk őket. - És ezért dobtad el őket?
Miért nem engednek el? Vadállatok!
- Szép hölgy! - El akarsz menni?
Meg akarom előzni.
- Attila, nézd! - Gyere csak!
Most előzd meg.
Ez a megfelelő pillanat az előzésre.
Menj!
- Előzz, kislány! - Azok az pimasz fráterek a barátaid?
Nem. Ki tudja hová mennek azok az őrültek.
Hányingerem van tőlük. Nem akarom látni őket.
Nem akarok látni semmit. Megvakultam!
Mit csinálsz? Előre nézz!
Én nem tudok vezetni! Egy árokban fogjuk végezni!
Nem akarom nézni! Nem látok! Megvakultam!
Vak vagyok! Vak!
...ifjúsága
a
a világnak.
Pietro, olvasd fel hangosan azt amit írtál
"A kommunizmus a világ ifjúsága"
Olmo, megtudnád mondani mit jelent ez?
Mit jelent?
Azt jelenti...
- Tanárnő! - Elvtársnő.
Elvtárs kisasszony.
71 vagyok, de az ágyban olyan vagyok, mint egy kisfiú, mert kommunista vagyok.
Te csirkefogó! Tanulni vagyunk itt, nem azért, hogy hencegjünk.
Mára ennyi elég.
- Majd mi megvédjük a közösségi házat. - És házi feladatot csinálunk majd, ezzel az üveggel.
Mehetünk?
Hosszú napom volt.
Elmentem a városba Alfredoval és...
- Nézd... - Nem szórakozni mentünk oda.
Egész jól sikerült, nem?
Sétálgattunk.
Ittunk egy kicsit...
Tudod, a szokásos dolgokat, amiket a városban csinálsz.
Tudom.
Igen.
Milyen tanítványaid vannak! A legfiatalabb is minimum 80!
A szénapadláson élnek, ezért...
Elpocsékolod az idődet azzal a rakás öreggel. Mire jó ez?
Ami azt illeti, szívesebben mentem volna táncolni, de te nem voltál itt.
Táncolni akartál azzal a nagy hasaddal?
Anita!
Ne!
Anita, ne!
- Már jobban érzem magam. - Én is.
Kilenc!
Öt! Hét!
Hat! Öt! Hét!
Mi jár az eszedben?
Micsoda?
- Van valakid rajtam kívül? - Nincs.
- Nincs? - Nem, nincs.
Nincsen.
Menjünk táncolni.
- Táncoltál már valaha egy csűrben? - Nem, ez az első alkalom.
Várj, hozok valamit inni.
- Köszönöm. Később kifizetem. - Persze.
Alfredo! Alfredo, hol vagy?
Alfredo!
Ne hagyj egyedül!
Alfredo!
Semmi baj. Vak vagyok, nem látok.
Szép dal, ne hagyják abba miattam...
Had szóljon a zene!
Gyorsabban! Gyorsabban!
Gyorsabban!
Olyan remek! Repíts el!
- Milyen kár, gyönyörű szemei vannak. - Valóban.
Alfredo, adj egy csókot.
- Kérsz egy kis bort? - Nem.
Gyerünk, igyál!
Innom kell, és ha nekem innom kell, neked is innod kell. Rendben?
Vak igaz?
Te nem Alfredo vagy! Ki vagy te?
Szégyelld magad! Még egy szegény vakra sem vagy tekintettel!
Szörnyeteg!
Óvatosan.
- Alfredo. - Elég ebből a játékból.
- Ne hagyj többé egyedül. - Hagyd abba!
- Kegyetlen vagy. - Ne hordj le.
Ő Olmo, a legjobb barátom. Ő Anita...
Ő Ada. Anita megismeri Adát.
Gyönyörű!
- Gyönyörű! - Olyan puha!
Először egy epilepsziás, aztán meg egy vak lány...
Ha így folytatod, Kórházat kell majd nyitnod.
Itt most te vagy a vaksi.
Készen van?
Tehát vak vagy, mi?
Köszönöm, megmentettél. Már azt hittem egész este így kell maradnom.
Azért jöttél ide kiöltözve és beparfümözve, hogy kigúnyolj minket?
Minek nézel minket? Bugrisoknak? Parasztoknak?
Igazad van, gyakran csinálom ezt.
Van mikor nem tudom mit tegyek.
Ezért aztán becsukom a szemeimet és összevissza nekimegyek mindenkinek.
Nyisd inkább ki őket!
Mit látsz? Mit látsz?
Látja, hogy boldog vagyok.
Mindig ilyennek kell maradnunk, nem szabad megváltoznunk.
Adjátok ide a kezeiteket, mindannyian!
Érzitek amit én?
Emlékezzünk erre a pillanatra, mikor majd távol leszünk egymástól.
Nézzétek!
Szörnyű!
Elnézést kérek, mindenkitől elnézést kérek.
Csak egy ostoba tréfa volt.
- Sajnálom. - Menjen inkább el.
Elnézést, nem akartam senkit megbántani.
Nem vagyok vak! Nem vagyok vak! Bocsássanak meg nekem!
Nézzék, látok! Látlak mindannyiótokat!
De be van rúgva, vagy...
Nem részeg, csak furcsa.
Szivarozik, tud vezetni és verseket ír.
Ő olyan modern. Te ezt nem értheted.
Nem! Mert te egy paraszt vagy!
- Mindenki jöjjön ide! - Miért nem hallgatnak rám?
- Óvatosan. - Gyertek!
Gyorsan!
Fasiszták! Gyávák! Mind megöllek titeket!
Mi a baj? Nézd én...
Ki vagy te? Nem ismersz engem!
Mit akarsz tőlem?
Idegesítesz.
Az én nevem Ada Chiostri Polan. 21 éves vagyok, a legrosszabb kor.
Az én apám rajzolta a Király fejét a 10 lírás váltókra,
pénzzel voltunk körbevéve, anélkül, hogy lett volna bármennyink is.
Árva vagyok. Három éve a szüleim szerveztek egy
expedíciót milliomosoknak. Soha nem tértek vissza a Bianko Hegyről.
Úgy haltak meg, ahogy éltek: lehetőségek nélkül.
Nincsenek húgaim vagy bátyáim, Oda mehetek ahová csak akarok
és azzal élek, akivel csak akarok.
- Mi történt? - Kigyulladt a közösségi ház!
Gyalázat!
Kérlek ne.
Ne csináld! Ne csináld! Ne csináld! Ne csináld!
Gyere ide.
Csókolj meg.
Miért nem mondtad meg, hogy szűz vagy?
Nem hittél volna nekem.
Az igaz.
Akkor te nem a nagybácsikám szeretője vagy.
Kicsoda, hogy én?
Nem, ó nem.
Felkelni!
Pietro Pecorai, 78.
- Felkelni! - Részes arató.
Felkelni!
A gazdák kizsákmányolták, a Fasiszták meggyilkolták.
- Felkelni! - Decimo Monatti, 74,
napszámos nyolc éves kora óta!
A gazdák kizsákmányolták, a Fasiszták meggyilkolták.
- Felkelni! - Giosuč Zuelli, 72.
- Felkelni! - Napszámos hét éves kora óta!
A gazdák kizsákmányolták, a Fasiszták meggyilkolták.
Felkelni!
Nyissátok ki az ablakaitokat és nézzétek!
Felkelni!
Gyertek és nézzétek!
- Felkelni! - Felkelni!
Nézd. Senki se jön.
Hiába az egész. Ez a vég. Ez a vég!
Nem! Erősek vagyunk!
Sokan vagyunk, egyesültünk!
Mindannyiónkat meg fognak ölni! Mindannyiónkat meg fognak ölni!
Figyelj! Nem hallod őket?
Jönnek!
Figyelj, jönnek már!
Ott, nézd.
- Rosszul érzem magam. - A kisbaba miatt?
Te vagy a kisbaba... Ahhoz még túl korán van.
Vége van.
Láttad?
Ők mind a rokonai.
Legalább ezren vannak!
Legalább 2,000 kommunista van odakint!
Baroni, olyan, mintha temetésen lettél volna. Sajnálatot érzel?
Úgy érzed rosszat tettél? Nincs bocsánat! Nincs félelem!
Csak magunktól kell tartanunk.
Behajtsam egy kicsit? Elegánsabban fog kinézni.
Nem akarok elegáns lenni. Erős akarok lenni!
Ez nem csak egy ing! Ez egy szimbólum!
Épp egy zászlót varrsz! Vagy tévednék, Baroni?
Még férfiasabb?
Jó, nem néz ki jobban, de férfiasabb!
Ti is kaptok majd egy fekete inget, és addig fogjátok viselni, míg meg nem haltok!
Nézd csak ezt a macskát.
A kommunisták ravaszak.
Az érzelmeitekre hatnak, mint ez az édes kiscica
amelyik meghathat mindegyikőtöket.
A kommunizmus egy ragályos kór ami elpusztíthatja a világot.
Kövessetek.
Tegyük fel, hogy ez a kismacska szenved a kommunizmustól.
Nem kell aggódnotok érte,
Meg kell védenetek az összes többi macskát a világon.
Megóvni őket a járványtól.
Nézzetek erre a macskára és gondolkozzatok:
Ez nem egy macska, ez egy kommunista.
És nektek el kell pusztítanotok!
Fegyverbe!
# Fegyverbe!
# Fegyverbe, fasiszták vagyunk, a kommunisták réme
# és, hogy mérlegeljük a dolgokat, mi még népszerűbbek is vagyunk.
# Mi a Fasiszta Párt tagjai,
# megvédjük az ügyünket mindhalálig... #
- Mit kell tennünk a kommunistákkal? - Szétrúgni a seggüket!
- És azokkal akik a Szövetségben vannak? - Szétrúgni a seggüket!